Forskere jobber nå med et kart over menneskehjernen.
Det kan være det mest komplekse kartet som noen gang er laget.
- God morgen. - God morgen.
Milliarder av nerveceller som lager en billion koblinger.
Hei.
Ved første øyekast virker de helt tilfeldige.
Forsiktig. Varmt.
Men det finnes ikke noe tilfeldig ved dem.
Alle disse koblingene må skje
i et bestemt mønster.
Det er laget for en funksjon.
Disse koblingene avgjør alt ved oss,
hva vi elsker,
hva vi hater,
hva vi sier,
hva vi gjør...
Alle våre handlinger.
Kan du lukke opp hånden din, Mickey?
Slik?
Akkurat. Sånn ja.
Ja!
Ok, og lukk den.
Ja!
Når han tenker på bevegelser, ser vi hjerneaktivitet her og her.
Disse områdene lyser opp.
Hjerne-maskin-grensesnittet er nøkkelen til nye muligheter,
enten det er robotproteser for lamme som Mickey...
Eller å la meg bli rå til Tetris igjen.
Se på dette.
Kul'n!
Hvor er dr. Torres?
Hvordan kan hun gå glipp av dette? Dette er beste vi har klart.
Shane, send henne en ny SMS.
- Er det noe galt? - Det er ikke mye
aktivitet i tinninglappen.
Ikke noe lyser her.
- Er det en dårlig kobling i sensoren? - Jeg håper det.
Hvis ikke er det en dårlig kobling i hjernen.
Bestill MRI til Mickey.
Jeg tok med dette hjemmefra ved en feiltakelse.
Kan du legge det ved bleieveska mi?
Og jeg skal prøve å finne Torres.
Hva skjer, andre år?
- Det er bedre, ikke sant? - Er disse tildelt?
Ja. Det er en frakk med navnet ditt på.
Hva er det du er så glad for?
Du skulle ønske jeg kunne si det, men jeg kan ikke.
Så ikke spør, er du snill.
- Hvorfor er det ingen dører? - Ikke sant?
"Hei, tamponger. Møt alle sammen."
Det er en frakk her til Heather Brooks.
- Herregud. - Seriøst?
Ok, oppfører han seg merkelig?
Klarte han ikke eksamen?
Han dro like etterpå. Han ble ikke med for å feire.
Og han kysset meg.
Å ja, han kysset henne. Det kan være det.
Jeg skjønner. Jeg har også et hemmelig forhold.
Det er ikke kaffe her. Dette er ille.
Men jeg kan ikke si hvem som kysset meg.
Hei.
Hei! Jeg våknet hjemme hos deg...
- Alene, igjen. - Ja, jeg var lenge ute.
Dette har skjedd tre kvelder nå.
Ja, jeg har vært ute. Det er alt.
Jeg besto eksamen. Jeg hørte ikke noe fra deg.
Er det noe som skjer?
Alex, snakk med meg.
Alex?
Jeg trodde hun aldri ville gå.
Fikk du meldingene mine?
Jeg besto eksamen.
Ja, det gjorde jeg. Jeg svarte.
Jeg skrev "gratulerer".
Jeg hadde håpet å treffe deg.
Jeg hadde det så fint forleden kveld.
Ja, det var moro.
Jeg er klar til å gå videre...
Det er ikke så lurt...
På jobben?
Jeg skjønner. Ses vi i kveld?
Du tilkalte meg?
Dr. Edwards, Ben Bosco.
- Hans kone Joyce. - Hei.
Han har ankelbrudd.
Rullefortauet på flyplassen...
Vi løp for å rekke flyet til Alaska...
For å se nordlyset.
Så gikk han av båndet, og jeg hørte det.
Jeg hørte det knekke.
Som hele verden skrudde på bremsene og jeg fortsatte.
Og her er vi.
Han må ha full undersøkelse og ortopedisk konsultasjon.
Og ta brystrøntgen. Det kan være kirurgisk.
Hold meg oppdatert.
Ok. Jeg ordner røntgen.
- Unnskyld meg. Beklager. - Beklager.
- Er du sikker på at det er greit? - Jeg ringte deg.
Robbins vet vel ikke at vi dater?
For jeg vil ikke utnytte
hva nå dette er, for å få observere en operasjon.
Nei.
Bra. Jeg vil holde det profesjonelt.
- På jobben. - Ja, selvsagt.
Du...
Sier vi det ikke til folk? Jeg har sagt det til et par.
Jo, du kan.
Du burde.
Det ville jeg gjort.
Bra.
Vi er på jobben. Så...
Takk for at du ringte.
Ja.
- Hei. Unnskyld meg. - Hei.
Er det ta med kjæresten på jobb-dagen?
Robbins har et teratom i en baby på tre måneder, og Emma...
Doktor Marling skal observere.
Så snilt.
Det blir vel ikke pinlig?
For meg? Gi deg.
Blir det pinlig for henne?
Er hun typen som friker ut av eksen?
Helvete.
Mer...
Hva skjer?
Å, ingenting.
Jeg prøver bare å velge et forskningsprosjekt.
Velge mellom hva?
Ingenting. Jeg fikser det.
Smerten gir seg ikke.
Konstant smerte i venstre skulder.
Og hva tror du det skyldes?
Ble du skadet i et fall?
Det må du finne ut. Du er legen min.
Ja. Beklager.
Det er bare det at du også er læreren min.
Unnskyld meg, dr. Bailey...
Kan du huske å ha lest
om uferdig forskning på portåre-transplantasjon?
- Hvordan det? - I kveld er fristen
for å søke på forskerstipendet jeg ønsker meg.
Jeg klarer ikke å velge mellom iskemi...
Du tisser på et tre.
Ja, det første året er man redd for å drite seg ut.
Så man tar de lette sakene.
Holder en lav profil.
Men det andre året må man trappe opp,
ta de store sakene, publisere forskningen,
markere territorium. Tisse på trær.
Portårer... Sier det deg noe?
Det var moren din.
"Portåreinngrep med graft fra vena iliaca."
Ellis jobbet med det da hun ble syk.
Det er i en av dagbøkene du ga meg.
Søren.
Jeg har et sånt krus.
Kommer du ikke tilbake med en diagnose
av skuldersmerten, tar jeg deg av saken.
Som lærer eller pasient?
Kom deg ut.
Jeg trenger differensialdiagnose av Webbers skuldersmerter.
Artritt, bursitt... En gamling- "itt."
Jeg venter fortsatt på brystbildene til ankelbruddet.
Du har kaffe.
Alex vil ikke snakke med meg.
Jeg tror det er fordi jeg ba ham snakke med faren.
Har Alex en far?
- Har du snakket med Shane? - Jeg håper det vil forsvinne.
Shane kysset meg, ikke omvendt. Det er hans problem.
Han har en stor svulst i hjertet.
Nei...
Han har en brukket ankel.
- Å ja. - Takk.
- Går det bra? - Ja, hvordan det?
Vi testet sensorene med Mickey Wenschler i dag.
Og det var en stor suksess.
Han spurte hvorfor du ikke var der.
Fikk du ikke meldingen min?
Det stod: "Kommer ikke."
Ok, nå skal du høre,
å flytte hjem igjen fikk meg til å føle
at jeg virkelig må hjem igjen.
Konsentrere meg om det som gjør meg til meg.
Jeg gjør regenerativ brusk.
- Det var det TED-foredraget mitt... - Hva mener du?
Jeg fortsetter ikke med prosjektet.
Men du bør gjøre det.
Nei, dette er ditt prosjekt.
Mickey er din pasient. Jeg kan ikke gjøre det.
Jeg har ikke tid. Meredith og jeg har fullt opp med ungene.
- Hun trenger også tid. - Kanskje vi skal droppe det.
- Ingen skade skjedd. - Si det til Mickey Wenschler.
Mickey klarer seg fint.
Edwards, jeg så den brukne ankelen.
Ikke operasjon, bare spjelk den.
- Nei, det vil ta livet av ham. - Ja, ikke sant?
Jeg kan ikke gjøre dette.
- Har du gjort dette? - Jeg...
- Jeg må finne Kepner. - Nei, hvem knuste den?
Ja, beklager. Jeg mistet den.
Dr. Yang, kan du se på dette?
- Herre... Jøss! - Det er ille, ikke sant?
- Du kunne ikke bruke... - Shane, ikke nå!
Dette er diger AVM i venstre ventrikkel.
Den presser antakelig på klaffen.
Uten behandling er han død om noen måneder.
Han kom inn med ankelbrudd.
Og nå jeg må si til dem at han er døende.
La meg se på blodprøvene, så forteller vi det sammen.
Tusen takk.
Dette stedet er en labyrint.
- Er det dr. Robbins? - Ja.
Og du er?
- Dr. Robbins, Emma Marling. - Akkurat.
- Du skulle observere. - Og jeg skal være med...
Håper jeg.
Beklager, Murphy. Med dr. Marling tror jeg det er fullt. Neste gang?
Vi har akkurat snakket med Erins foreldre,
og nå skal vi ta henne med opp.
Murphy, kan du vise henne hvor hun finner klær?
Besøkende kirurg?
Ja, mødre/foster. Hun forsker på in-utero-teratomer.
Og hun er sexy. Jeg sier bare at det er bra jeg også er der.
Kan vi ikke spøke med det ennå?
Vi ses der inne.
Her.
Det er min mors dagbok. Hvor fant du den?
Webber ba meg dra hjem til ham.
Og jeg må finne årsaken til skuldersmerten hans.
- Kan jeg gå? - Ja.
- Hva var det? - Forskningsfinansiering.
Jeg prøver å velge mellom en iskemistudie
og en portåre-greie moren min jobbet med.
Gjør det.
Det er halvferdig.
Og jeg vil ikke utnytte navnet hennes.
Nei, det er historien din. Ja.
"Genial ung kirurg fullfører arbeid for død, genial kirurgmor."
Det skriver seg selv, invester i varemerket ditt.
- Jeg høres ut som en brus. - Det er det jeg gjør.
Ja, jeg investerer i meg selv.
- Det er en perfekt grunn... - Ikke sant?
Til ikke å gjøre det.
Shane, vær så god. Bra greier i den.
Kos deg.
Du skjønner ikke.
Er dette Mickeys MRI?
Dr. Shepherd, jeg lurte på om jeg kunne bytte felt etter i dag.
- Jeg ba om deg. - Jeg vet det.
Det som skjedde mellom deg og Brooks i fjor,
jeg kan ha vært urettferdig,
og jeg ville gjøre det godt igjen.
Så nå som Brooks er borte,
- får jeg plassen hennes? - Helvete.
Det var derfor sensorene ikke lyste.
Han har gliom.
Kan du behandle?
Jeg kan prøve med lim.
- Lim? - Emboliseringslim. Brukes ved AVM.
Vi pumper superlim inn i årene,
limet størkner og kutter blodtilførselen til svulsten.
Jeg kan prøve det.
Nei. Den går helt til hjernestammen.
- Det er for farlig. - Og kirurgi?
Det er det samme.
Jeg er redd for å gjøre mer skade enn gagn.
Det er en dødelig masse.
Det er stor venøs malformasjon,
og uten et øyeblikkelig inngrep
er jeg redd prognosen er svært dårlig.
Ja, nå skal du høre.
Jeg har holdt på å dø av den i årevis.
Visste du om dette, uten å si noe?
- Beklager. - Sykehistorien din...
Jeg var så opptatt av at vi ikke rakk flyet...
Det lar seg ikke operere.
Han fikk diagnosen for...
- Halvannet år... - I forfjor.
- Januar. - Og dødelig.
Så hva kan man gjøre?
Så vi sa opp jobbene våre, tømte alle kontoer
og begynte å reise.
Ja, bare gjør ting,
reiser, aktiviteter, få så mye liv
som mulig i den tiden vi har igjen.
Prøvde legen din strålebehandling?
- Ja. - Intravenøs embolisering?
Ja, gikk ikke.
Og skleroterapien...
Hva med transplantasjon? Eller...
Det er mye...
Vennen...
Jeg vet det er vanskelig.
Det var vanskelig for oss også.
Men du bare akseptere det.
For det er ikke noe jeg kan gjøre.
Jeg er lei for det.
Det beste er å la den være i fred og håpe på det beste.
Vi skal fortsette med studien, ikke sant?
- Kom igjen. Hvorfor ikke? - Fordi det er for farlig.
Og svulsten kan gi oss abnormale resultater.
Hva om dere tar ut svulsten?
- Jeg kan fortsette med testene. - Ja, men...
Så ta den ut!
Vi er så nær, ikke sant?
I morges klarte jeg mer enn jeg noensinne...
Det er for farlig.
Vi skal ta deg med opp, fjerne sensorene,
- og så lukker vi... - Hva om jeg ikke samtykker?
Hva?
Hva hvis jeg sier at dere ikke får tilbake sensorene
uten å ta svulsten også?
Mickey, jeg må ta dem ut.
Beklager, kompis.
Ingen adgang.
Du kommer ikke inn i hodet mitt med mindre du tar med svulsten også.
Du er heldig som kan bruke elektrotermiske forseglere.
De er for store til å gjøre dette in-utero.
Vent litt, Emma. Alex, jeg trenger ditt råd.
Hva gjør du når du har hatt en one-night-stand,
ikke det engang, du bare klinte med noen,
og så blir de for knyttet til deg?
Vet du hvem som er sånn?
Leah Murphy.
Virkelig?
Ja, jeg lå med henne én, kanskje to ganger.
Hun klistret seg til meg som lim.
Den jenta går fra null til "jeg elsker deg" på sju sekunder.
Jeg har aldri følt det sånn.
Og hvis jeg sier hvem det er,
kan det skape så store problemer for meg
og for denne personen, og...
Antakelig for sykehuset.
Så ikke spør.
Kan det være hjerterelatert?
- Han hadde ventrikkelsvikt. - Hva?
Webber har vondt i skulderen.
Har du snakket med Alex?
Jeg prøvde. Han bare stikker av.
Han dumper deg. Det er det han gjorde med meg.
Han later som du ikke er der, til du ikke er det.
Og når du ikke er der, har han sex med en annen.
- Hvorfor limer du kruset mitt? - Det er Shepherds.
Det kruset var mitt ansvar.
- Hvordan knuste du det? - En svulst skremte henne.
Det er en AVM, og den var skremmende.
Umulig å operere.
Han har noen måneder igjen,
og han og den stakkars kona prøver
å få mest mulig ut av tiden sammen.
Hva med lim?
- Hva med lim? - Beklager. Til AVM-en...
Denne AVM-en.
Dr. Shepherd snakket om emboliseringslim
de bruker til nevro-AVM-er, og jeg lurte på
om det noen gang har blitt brukt i hjertet?
Ikke det jeg kjenner til. Så... Nei.
De limer nevro-AVM-er fordi de er mikroskopiske.
Disse årene er kjempestore.
- Sier du at det ikke går? - Jeg sier...
Jeg ville trenge pokkers mye lim.
Lim går ikke, stråling går ikke,
og jeg vil ikke operere. Jeg kan ta livet av ham.
Så han holder sensorene som gisler i hodet?
Dette er ikke morsomt, Callie. Du må snakke med ham.
Det er Mickey. Gi ham noen timer.
Han vil ombestemme seg.
Du vil ikke snakke med ham
fordi du ikke vil se ham i øynene
og fortelle at du gir opp dette.
Og du vil i hvert fall ikke si hvorfor.
Og hvorfor er det?
Du startet dette prosjektet for Arizona.
Da du mistet interessen for henne, mistet du interessen for dette.
Du lar personlige problemer ødelegge måneder med forskning.
Det gjør du også.
Du sa du ville gi opp studien for å ha mer tid til barna.
- Det er noe helt annet. - Å, hvorfor det, Derek?
Fordi familien din er perfekt, og min er en katastrofe?
Fordi du slutter for å støtte kona di,
mens jeg gjør det for å glemme min?
- Jeg vet hvordan du har det. - Du vet ingenting om det.
Dere har funnet ut av det,
hvordan brikkene passer sammen.
Og jeg trodde vi hadde det, men...
Jeg må finne ut av dette alene nå, så...
Bare vær tålmodig med meg, ok?
Jeg skal snakke med Mickey.
Og jeg skal stille deg en rekke spørsmål.
"Spiller du tennis?"
Herregud.
"Bærer du ofte tungt,
"matvarer og så videre, med den skadde armen?"
Jeg har ligget i denne sengen i en måned.
Jeg vil bare være grundig.
"Har du nylig hatt belastende seksuell..."
Jeg hopper over den...
Også...
Jeg får dårlige resultater på...
Sir, er du...
Det er ikke tennis, og det er ikke hjertet.
Du må gå dypere.
Kom deg ut, og ta med deg den greia.
Kom igjen. Jeg har ikke tid til dette.
"Iskemiske skader ved torakale traumer "?
Hva skjedde med portårer?
Jeg vet at iskemi er kjedelig,
men portåreforskningen til moren min er utdatert.
Vi har allerede tatt dem fra stamceller.
Og jeg vil ikke bli sammenliknet med henne hele livet.
Hei. Hun var en intelligent kvinne.
Det er kanskje verre å aldri bli sammenliknet med henne.
Jeg kan ikke ta forskningen videre.
Og jeg kan ikke skrive ut denne fordømte greia!
Er alt i orden?
Vi har laget blodårer fra en 3-D-printer.
Ja.
Men jeg tror ikke noen har laget en portåre.
Det har aldri blitt gjort tidligere.
Limet er laget for bruk i hjernen,
men jeg vil gjerne prøve det i hjertet ditt.
Det er et dristig inngrep.
Sier du at...
Jeg har god tro på at det kan redde livet ditt.
Så fryktelig.
Hva?
Etter at vi fikk Bens diagnose, jeg mener,
vi solgte alt.
Vi tømte alle kontoer.
Vi brukte opp kredittkortene våre og flere kredittkort.
Vi dro til Europa. Vi dro til India. Vi dro til Marokko.
Vi leide en hel øy.
Vi dro opp i det flyet der man blir vektløs.
Det er fem tusen per person.
- Vi dro 11 ganger... - Og så kjøpte vi en båt.
Og sprengte den, for vi ville se den brenne.
Vi skylder hundretusenvis av dollar.
- Hva har du tenkt å... - Livsforsikring.
- Ben er god til å planlegge. - Jeg trodde jeg var det.
Jeg planla ikke å overleve.
Men likevel...
Vi må prøve, ikke sant?
Vent.
Hva er farene?
Som jeg sa,
det har aldri vært gjort på et hjerte før.
Kan jeg dø?
Kan jeg dø på bordet?
Det kan skje.
Så det finnes fortsatt håp.
Jeg vil ha en C-arm i operasjonsstua.
- Jeg må kanskje foreta en sternotomi. - Virkelig?
Jeg vet ikke hva som vil skje.
Dette har aldri blitt gjort før.
Hvor mye lim tror du vi trenger?
Igjen: Aldri blitt gjort før.
Bedre med for mye enn for lite.
- Hvor er den? - Hvor er hva?
- Mors dagbok. - Hvordan skulle jeg vite det?
Den svarte boken...
Den svarte boken jeg ga deg i dag...
- Jeg må ha den, Shane. - Tror jeg ga den til Edwards.
- Edwards! - Hva?
Akutten trenger senga. Kan du hjelpe meg?
Hva skjer med Mr. Bosco?
Hvorfor har et ankelbrudd blitt sendt
- til et hjerteinngrep? - Hva?
Du kan endre behandling på den måten uten...
Det gjorde jeg ikke. Det var umulig å operere.
Så hvorfor skal han opereres?
- Hvem konsulterte? - Dr. Yang!
- Hva? - Beklager. Vi var her tidligere,
og jeg tror jeg glemte telefonen min.
Hva har vi her?
En ventrikulær AVM.
Jeg skal embolisere med lim.
Lim til hjerneaneurismer?
Har det blitt prøvd på hjerter før?
Takk. Nei, faktisk ikke.
Er du sikker på at det går?
Også nei.
Jeg er imponert over ballene dine.
Jeg skulle ønske jeg kunne se dette.
Jeg heter Cristina, forresten.
Cristina Yang. Bare så du vet det.
Jeg vet det. Vi har faktisk truffet hverandre et par ganger.
Emma Marling.
Jeg vet det. Jeg sier at jeg er Owens...
Ekskone.
Ja.
Akkurat.
Vel, dette ser fantastisk ut.
Og jeg gleder meg til å høre hvordan det gikk.
Ha det.
- Skulle du ikke si ha det? - Å, hei.
Jeg går nå. Jeg ser deg senere.
Gjør du?
Antakelig ikke. Jeg blir nok sen.
Har du en annen?
Er det det som skjer?
- Jeg må få vite det. - Nei, det er ikke det.
Så hva er det?
Det er ikke din sak.
Det er mellom meg og Shepherd,
og jeg har fortalt ham alt han behøver å vite.
Mickey... Mickey, se på meg.
Da vinner romvesenene.
Denne operasjonen kan ta livet av deg.
Jeg har vel aldri fortalt deg hvordan jeg ble lam?
Du var i en bilulykke.
Jeg forårsaket en bilulykke...
Jeg var full, og jeg kjørte, og jeg traff en annen bil,
og jeg drepte to tenåringsjenter,
Lindsay og Cheryl.
Så der var jeg, en haug med søppel.
Kan ikke røre meg, ikke gå, ikke gjøre annet
enn å tenke på hva jeg gjorde mot de familiene.
Jeg har folk som steller meg.
Folk mater meg
og barberer meg og vasker meg,
og jeg fortjener det ikke.
Jeg fortjente å dø i den bilen.
Jeg har ønsket at jeg hadde gjort det hver dag
i ni år.
Og da du ba meg gjøre dette...
Da jeg fikk sjansen til å gjøre noe
som kunne hjelpe noen...
For først gang tenkte jeg at jeg var verdt å ha her.
Hvis jeg dør,
gi hjernen min til forskning, så kan jeg fortsatt hjelpe.
La meg hjelpe.
Vær så snill.
Hva skal det være?
Hei. Det samme som i går?
Ja takk.
Du må virkelig like dem, hva?
Jeg tror fortsatt det er en dårlig idé.
Ja, men det er den rette ideen.
Mickey har ikke noe å tape, og mye å vinne.
Ok, jeg skal setter ham opp i morgen tidlig.
- Ok. - Nei, vent. Jeg kan ikke
i morgen tidlig.
Bailey skal til kontroll, jeg har flere operasjoner,
og Zola og jeg skulle se på et dansekurs.
Det må bli i kveld.
Zola, du og broren din må tilbake
til barnehagen litt til. Ok, vennen?
Nei. Jeg kan følge dem.
- Her. Kom igjen. Denne veien. - Tilkall dr. Ross.
Ok.
Anrop Dr. Shepherd
Mer lim.
Det er snart tomt.
Så få tak i mer.
Jeg tror jeg må fylle hele greia.
Ok. Kateteret sitter fast.
Dette er intense greier.
Burde du dra så hardt?
Vil du jeg skal la det bli igjen?
Ok. Det var det.
Hvordan kom du på dette?
Jeg vet ikke.
Jeg bare så sammenhengen.
Du er full av overraskelser.
Innovativ og nådeløs,
hvilke andre hemmeligheter skjuler seg der inne?
Hva tror du at du vil finne?
Hvis det ikke er artritt, bursitt eller rotatormansjett,
og hjertet er friskt, da kan det ikke skade.
Om det ikke er overført smerte, som kan være en nerve i klem
eller irritasjon i mellomgulvet, så...
- Du trenger ikke røntgen. - Bravo.
Du trenger en ultralyd.
Jeg håper du ikke tror jeg er gravid!
- Tilkall dr. Edwards umiddelbart. - Skal bli.
Jeg trenger ultralyd.
Er du gravid? Vet Alex det?
Nei, jeg trenger en ultralydmaskin.
- Har du sett Edwards? - Tror Alex at jeg er gravid?
Jeg har et slikt krus.
Hvor har du vært?
Jeg trodde du skulle gå,
og dr. Yang og jeg fant en AVM.
Du er her nå. Gjør deg klar.
Helst ikke.
Shane, du må komme over dette.
Du er ikke en trøstepremie.
Du fortjener å være her.
Brooks hadde et talent som...
Jeg vil ikke jobbe med deg.
Jeg er ikke interessert.
Kan jeg si det tydeligere?
Du kan vel ikke det.
Gå.
Tiden vil vise.
Det vi vet, er at vi ikke har gjort noe skade på hjertet,
og på nåværende tidspunkt
ser det ut som AVM-en ikke vil fortsette å vokse.
Så du sier...
...at jeg vil overleve?
Ja.
Herregud.
- Ben? Kjære? - Jeg vet det.
Det går bra.
Jeg vet det er mye penger. Det har vært et vilt år,
men verden er mye morsommere med deg i.
Så lenge vi har hverandre, går det fint.
- Joyce, vi er ferdige. - Jeg vet det.
Vi er ikke bare blakke. Vi er kriminelle.
Jeg tror kanskje vi må i fengsel.
Vi er så ferdige.
Totalt ferdige.
Yang, det er ankelbruddet mitt.
Hva med et forvarsel neste gang du vil stjele en pasient?
Hva har skjedd?
Jeg reddet livet hans.
Jeg skjønner at du reddet ham,
men han var min pasient, og du burde ha sagt fra før du...
Jeg fant løsningen. Det gjorde ikke du.
Hvis du fortsatt er sint for det som skjedde forleden kveld...
Jeg er sammen med Jackson.
Det var upassende, og det vil ikke skje igjen.
Hva prater du om?
Da du kysset meg, Shane.
Det.
Vi var glade. Det skjedde.
Jeg er lei for at det betydde mer for deg...
- Det gjorde det ikke. - Du snakker fortsatt om det.
Hva har skjedd med deg?
Hva snakker dere om?
- Ingenting. - Herregud, ja vel.
Det er Arizona Robbins.
Men ikke si noe, ok?
- For hun trenger ikke... - Robbins?
Så... Er du blitt lesbisk?
Shane, bli voksen. Det er glidende overganger.
Jeg glir mot henne.
Hvis du må sette merkelapper, kall meg "forelsket".
Murphy!
Dr. Mahoney til triage.
Jeg er lei for det. De skjønte det.
Nei. Jeg er lei for det, for jeg skal bare si det rett ut.
Forleden kveld var en tabbe fra min side.
Jeg var ensom, og det var fint.
Men det var én kveld, og det er alt det noen gang vil bli,
så hvis du har andre forventninger, juster dem.
Selvsagt.
Du behøver ikke beklage. Det er min skyld.
Jeg åpner meg ikke så mye for folk, og når jeg åpner meg litt,
kan jeg bli litt revet med. Det har skjedd før.
Og du...
Jeg har alltid beundret deg som kirurg,
og som menneske,
og tanken på at du tenkte på meg...
Jeg misforsto. Jeg gikk for langt, og jeg er lei for det.
Det skal ikke skje igjen.
- Leah... - Takk for at du forstår.
Gin, is.
Må jeg betale igjen?
De fleste steder spanderer på bandet.
Jeg tar den.
Takk.
Jimmy Evans.
Hei.
Jeg kjenner deg.
Jeg har vært her et par kvelder.
Nei. Det er noe annet.
Herregud.
Du er lege...
På sykehuset.
Skyldig.
Hva bringer deg hit hver kveld?
Du. Jeg mener, jeg liker settet.
Jeg liker Albert Collins-låtene.
Du har et godt øre. Spiller du?
Faren min lærte meg litt da jeg var liten,
men han ga det opp.
Du burde ha fortsatt.
Se hvor du kunne havnet.
I stedet for å redde liv
kunne du spilt 70 år gamle låter for fire mennesker i et digert askebeger.
Hva slags lege er du?
Pediatrisk kirurg.
Babyer, barn.
Jeg traff en pediatrisk kirurg en gang.
Mest skremmende kvelden i mitt liv.
Sønnen min hadde ikke fylt to.
Jeg ga ham jordbær, og han satte et i halsen.
Ble helt blå.
Vi tok ham med inn, og de fikk ham til å puste igjen.
Kirurgen stakk et rør ned i halsen hans
og fikk det ut.
Reddet livet til sønnen min. Mitt også.
Hvis jeg hadde mistet ham den kvelden,
ville jeg ikke overlevd.
Jeg er glad det ordnet seg for deg.
Ja. Takk og lov for dere. Seriøst.
Hvor er han?
Nå, mener jeg. Hvor er familien din?
Det er et komplisert svar.
Det er blitt tomt her.
Jeg var visst det store trekkplasteret.
Vel...
Jeg bør nok også gå.
Spiller du litt?
Jeg har en ekstra gitar. Vi kan spille litt.
Nei. Jeg har ikke spilt siden jeg var liten.
Det er ingen her som kan høre at du suger.
Kom igjen. Det blir moro.
Jeg kan ingen låter.
Hva med låtene faren din lærte deg?
Kanskje jeg kan en av dem.
Hører jeg endring i rytmen?
Skru opp hjertemonitoren, takk.
Litt sug.
Mer mannitol.
Rytmen er svært ujevn, og blodtrykket øker.
Stille.
Helvete.
Ja vel. Reverser bedøvelsen.
La meg sjekke brekningsrefleksen.
Å nei, Mickey. Kom igjen. Nei.
Dr. Shepherd, det er ingen hjerneaktivitet.
Det er en pankreatisk pseudocyste! Bam!
Sa du "bam"?
Det måtte være overført smerte, ikke sant?
Men overført smerte i skulderen betyr irritasjon i mellomgulvet,
som ikke ga mening, men...
Du har lekkasje fra bukspyttkjertelen,
så jeg tenkte at
kanskje noe irriterte mellomgulvet,
som ble overført til skulderen, og bam!
Pankreatisk pseudocyste.
Kanskje du bør tørke av deg smilet før du sier det til pasienten.
Herregud. Jeg er så lei for det.
Jeg glemte at det er dårlige nyheter.
Og du ler.
For første gang i dag føler jeg at jeg er i gode hender.
Bra jobbet, Wilson.
Du sporet det tilbake til kilden.
Hei! Jeg gjør mors forskning,
men ikke av de grunnene du sa.
- Ikke nå, Grey. - Hun hadde en god idé!
Det er ikke for å utnytte navnet. Jeg deler lidenskapen hennes.
Kanskje det er dette moren min har gitt meg.
Faren din lærte deg mye.
Hei.
Går det bra?
Det er en god låt.
Vekker minner.
Hvis du ikke passer deg,
kan gamle minner snike seg innpå deg.
Jeg lærte også sønnen min å spille gitar.
Det er som du sa.
Jeg skulle ønske jeg ikke hadde gitt opp.
Det gjør sikkert sønnen din også.
Ja, men det er for sent nå, ikke sant?
Vil du se et bilde av ham?
Sønnen min?
Har du det?
Det er Nicky.
Han er fem der. Nå er han rundt 12.
Og det er moren hans, Naomi.
Hun er japansk.
Hvem er...
Hvor er de?
Sør-Florida.
Jeg har ikke vært der på flere år.
Du bare fortsetter.
Hva mener du?
Gjør den gutten en tjeneste. Dra aldri tilbake.
La ham vokse opp
uten å kjenne deg noe mer enn han gjør nå.
Hva i helvete?
Han har det bedre uten deg. Det vet du.
Hva er problemet ditt?
Vi hadde det moro her.
Jeg vil beskytte sønnen din. Du er ikke bra for ham.
Du kjenner meg ikke, og ikke snakk om sønnen min.
Hei! Nei!
Ut!
Du, ut, nå!
Slik kan du gjøre mye godt for mange.
Tror du det?
Å ja. Han ville vært takknemlig.
Du gjorde det han ønsket.
Jeg dropper ikke prosjektet.
Du hadde rett.
Jeg gjorde det for henne.
Og nå vil jeg gjøre det for en million mennesker jeg aldri vil møte.
Og for Mickey.
Jeg trenger din hjelp.
Vi har bare så vidt begynt å forstå koblingene i hjernen.
Hvor langt de rekker, hvor dypt de går.
Jeg tror jeg har sluttet å eksistere.
Jeg skrev historie i dag, bokstavelig talt.
En umulig operasjon som reddet en manns liv,
og så ødela det.
Og Owen er visst svært lykkelig med denne Marling
som han visst ikke har nevnt meg for.
Det er som de siste årene aldri har skjedd.
Og den automatiske papirdispenseren skjønner ikke at jeg er et menneske.
Jeg bare står der og vifter med hendene som en idiot.
Beklager. Hva?
Hva gjør du?
Søknad om forskningsfinansiering.
- Du har valgt prosjekt. - Ja.
Jeg skal 3-D-printe portårer.
Det er fantastisk, Mer.
- Hvordan skal du... - Ikke.
Det er derfor jeg ikke sa det til deg.
Jeg har karriere og familie, og jeg skal greie begge deler.
Jeg har ikke tid til at du skal si jeg ikke klarer det.
Det har jeg ikke sagt.
Jeg stilte alltid opp for deg,
samme hva du trengte,
og nå trenger jeg deg,
og du skal liksom hjelpe meg.
I stedet skyver du meg unna
fordi jeg har fått barn.
Har du ikke tid til meg nå?
For du har ikke tid
til folk som ikke vil det samme som deg.
Men vi vet at alle koblinger er viktige.
Alle koblinger er avgjørende.
Jeg må bli ferdig med dette.
Og når en er brutt,
betyr det vanligvis at det er skjedd en skade.
Jeg vet ikke om du har en annen,
eller om du tror jeg er gravid,
så jeg prøvde å gå tilbake
til problemets kjerne. Jeg tror det er faren din.
Jeg sa...
Ikke ta det opp igjen, jeg vet det,
og dette er siste gang, for hvis jeg tar feil...
Du tar ikke feil. Du burde være stolt.
Jeg kunne latt ham reise, men du bare: "Snakk med ham.
"Du vil lure resten av livet."
Takk. Visste ikke at jeg kunne få det så ille igjen
etter 18 år!
Dette systemet av koblinger får oss til å handle
og velge og oppføre oss...
Noen ganger tilsynelatende mot vår egen vilje.
Leah Murphy Hva gjør du?
Men det er slett ikke tilfeldig.
Det er kartet over hvem vi er.
Fikk du meldingen min?
Beklager. Jeg måtte bli ferdig med dette i kveld.
Jeg ble også forsinket.
Jeg har nettopp fått dem i seng.
- Nå? - Jeg vet det.
- Det er så sent. - Jeg vet det. Jeg prøvde.
Det går ikke.
Nei.
Vi klarer ikke å få brikkene til å passe sammen.
Enig, men jeg vet ikke hvordan...
Jeg tror jeg gjør det.
Jeg vil bruke mer tid på BCI-forskningen.
Torres og jeg gjorde et stort fremskritt i dag.
- Så du vil ta på deg mer? - Nei.
Mindre.
Dette er et viktig år for deg, og du trenger tid.
Jeg har hatt et stort år. Jeg kan trappe ned,
ta færre operasjoner, fokusere på forskningen,
være sammen med ungene,
og gi deg den tiden du trenger dette året.
Jeg liker det ikke.
Du vil holde det mot meg,
og det vil ungene også, og jeg vil ikke bli til moren min.
Du er ikke moren din.
Det vet du.
Vi skal jobbe for å forstå oss selv,
løse gåten.
Det virker urettferdig.
Å være sammen med ungene er ikke en trøstepremie.
Det er premien.
Vil du ha rettferdig? Kanskje jeg gir deg et år med dem etter hvert.
Kanskje når Zola begynner å date,
for det har jeg ikke lyst til å være med på.
- Jeg elsker deg. - Det burde du.
Det jeg gjør, er fantastisk for deg.
Du får mer moro enn meg.
Jeg vet det. Å, der er det.
Ja. Er det vårt?
Ja.
Hvordan alle koblingene fungerer
og alle delene...
...passer.